THE WAKHAN FRONT
Afghanistan 2014, Wakhan-området.
Kom hit.
Lägg dig ner.
Här får du.
Södra bevakningsposten till norra.
Kom in, södra.
Kapten, jag ser en civil person på väg från byn mot gränsen i sektor 43.
Det är Maleks son.
Ser ni? Han är på väg in i er sektor.
Vad fan?
Stopp! Stopp!
Bort härifrån!
Inta position.
Varningsskott kommer nu.
Goliath!
- Södra posten, ser ni hunden? - Svar nej, kapten.
- JB, är hunden där? - Tror inte det.
- Vi hittar den inte. - Vänta...
- Ska du tillshura? - Nej, Lernowski.
Lernowski! De här två ska till byn.
Ingen har sett den.
Fråga varför han var nere vid gränsen, han vet att han inte får vara där.
- Det angår er inte, säger han. - Jo, han har inget där att göra.
- Han vill ha pengar för sina får. - Påminn honom om att vi beskyddar byn.
- Han bryr sig inte. Han vill ha pengar. - 100 dollar!
Jag kan skriva ut en check.
Vad säger Malek? Har jag inte alltid varit tydlig?
Fåren dog i er taggtråd, så ni måste betala.
- Jag betalar inte! - 100 dollar.
Nej. Låt oss inte gräla. Vi släpper det.
Vi träffas igen nästa vecka. Tack ska ni ha.
Ner!
- Var är de? - Klockan 12!
Jag ser dem inte!
William!
Lystring! Södra posten, ser ni dem?
Svar nej, ingen visuell kontakt.
Skjutare i 43-7 eller 43-8. Håll er nere, kapten.
- Var är de? - Till höger. Ännu mer till höger.
William!
Du är inte träffad.
Benj!
- Rakt fram. Klockan 12, längs åsen. - Jag är redo.
Två skjutare bakom tredje stenblocket. Nu!
Längre åt höger. Kom igen!
- Ge eld! - Mer åt höger. Ge eld!
Jag måste sluta nu. Älskar dig också.
Sätt dig.
- Ber om ursäkt för det som hände. - Glöm det. Sånt händer oss alla.
- Hur mår frun? - Bra. Jag berättar inte allt.
Ju mindre du säger, desto bättre. Det är väl snart dags?
En pojke?
Ja. Jag ska be Lernowski tatuera in hans födelsedag.
Tek, vi kan inte låta honom göra det. Antingen du eller jag, men inte han.
Jag hatar att inte ha pansarfordon.
- Har du nånsin sett nån bli dödad i ett? - Nej.
Jag såg det i Kabul en gång. Vi fick hämta kroppen. Herrejävlar, Tek.
Killen var som ett pussel. Småbitar överallt.
Fingrar i en handske... köttslamsor...
Ett ensamt förkolnat knä i gruset.
Vi fick plocka upp allt, bit för bit. Det tog oss...
Bax, hur lång tid tog det?
Kanske 4 eller 5 timmar.
När vi var klara vägde säcken mindre än en man.
- Han hade sprängts i småbitar. - Vad gjorde ni?
Kapten tog säcken och grävde upp lite jord för att fylla på med.
Vi förseglade säcken och kistan, så att familjen inte kunde öppna dem.
Killen skickades hem så, med jord och allt.
Vad i helvete?
Norra posten till basen.
- Norra posten till basen. - Norra, kom in.
Mercier, låt mig tala med kapten.
- Vad gör de? - Bax.
- Norra här, kom. - Ett dussin bybor befinner sig på åsen.
- De bränner nåt. - Har de närmat sig posterna?
Nej, de är kvar i sin sektor.
- Vad gör ni? - Ingenting.
- Bevaka dem bara, så länge de stannar där. - Uppfattat.
Norra posten. Vad händer?
- Vi hittar inte Tek och Delcourt. - Va?
Posten är tom. De svarade inte. Jag trodde att radion var trasig -
- men avbytaren kom nyss och ingen är där.
När?
Nyss. Jag skickade ut alla, men vi hittade inget.
Vad hände? Såg ni några civila komma i närheten?
Svar nej. De återvände till byn. Därefter blev det tyst.
Jag förstår det inte, kapten.
De kan inte ha gett sig av utan att du sett det.
Jag förstår det inte. Jag släppte inte sektorn med blicken.
- Somnade du? - Hur kunde du missa det?
De skulle aldrig ha gått. Nån kontakt måste ha ägt rum.
Kontakt?
Det måste ha hört något som fick dem att titta efter, och då hände nåt.
Vi hittar dem nog i nåt hål.
- Var befann sig de civila? - Uppe på åsen där.
Det är ett får, kapten.
Hade du senast radiokontakt före eller efter detta?
Före, tror jag.
Kapten...
Bax! Spring efter dem.
Jag tar er allihop om jag inte hittar mina soldater.
- Ingen har gjort något. - Vad gjorde ungarna däruppe?
De tog upp fåret dit.
Varför är du inte i skolan?
- Han är fåraherde. - Jaha. Visst, ni är alla fåraherdar.
Visa mig dina händer. Seså!
Rena för att vara fåraherde.
Kroppsvisitera honom. Se om han har mobiltelefon.
- Han har inget. - Vad gjorde ni däruppe?
- Brände fåret från taggtråden. - Varför?
Det hade inte dödats ordentligt, så de kunde inte äta det.
Jag ska meddelas om fler än två män går till dalen.
- Ingen går till dalen. - Han, då? Häromdagen?
Män med får räknas inte.
Ni skyddar någon. Ni är rädda. Det är Sultan, eller hur? Var är han?
Om jag så måste bränna ner byn för att hitta mina soldater, så gör jag det!
Bara askan kommer att finnas kvar.
Då meddelar vi Kabul och anmäler dig, sen är det du som blir till aska.
Använd inte den tonen med mig.
Är det pengar de vill ha?
Jag vet inte. Det här är inte Kabul, det funkar inte så här.
- Få dem att prata. - Tror du att de tillhör al-Qaida, eller?
Här är föregående natts satellitbilder med 30-sekundersintervaller.
Från det att byborna går kl. 2.44 och avbytarna kommer kl. 6.03 -
- finns inget spår av aktivitet i sektorn, eller vid gränsen.
Och två av er höll vakt.
- William? - Ja?
Gå dit bort.
- Vad har jag gjort? - Gå dit bort.
- Här? - Lite längre bort.
- Sätt dig mitt i lägret. - Här?
Det blir bra.
Titta på honom.
- Ser du honom? - Ja.
Furirens tur.
Så här enkelt kan man blockera värmen. Lita inte på allt ni ser i kikaren.
Inga fler såna här.
Vi har ännu ingen aning om vad som hänt, om de lever eller är döda.
Men vi ska hitta dem. De som känner mig kan intyga -
- att jag aldrig har övergett vare sig personer, kroppar eller fordon.
Vi genomsöker sektorn. Mina order är följande:
Håll er inom synhåll för gruppledaren, dag som natt.
Vi stänger till posterna and justerar luckorna.
Ingen ska kunna ta sig in eller ut.
Rörelsedetektorer ska sitta ovanför varje station.
Vi nämner inte de saknade förrän vi har något att berätta för familjerna.
Det blir tufft, men jag blockerar telefonlinjen tills vidare.
Ni kan utgå.
Jag köper det inte. Filten fungerar inte i rörelse. Den låter och läcker värme.
Vad skulle jag säga? De kanske har deserterat.
För att få halsen avskuren i Pakistan?
Kapten?
- Får jag fråga en sak? - Varsågod.
- Jag vill ha en välsignelse. - En fältpräst? Nu?
Om det blir stridigheter och något händer...
Räcker inte det där?
Välsignelser är till för de döda.
Det är kallblodighet du behöver. Det hjälper dig att komma helskinnad hem.
Jag ska se vad jag kan göra.
Wakhans krigare!
Denna sektor står under internationell kontroll.
Vi är villiga att höra vad ni begär för att släppa gisslan.
Vi ber om vapenvila och förhandling.
- Lernowski, vad ser du? - En påle, kapten.
- Beskriv den. Ingen taggtråd? - Nej, inget annat.
- En meter hög, av metall och rostig. - Be Mercier använda detektorn.
Inget att rapportera. Bara en gammal påle.
- Inget att rapportera, kapten. - Okej, vi fortsätter.
Har du inte blivit avlöst?
Jag flyttar mig inte förrän vi tar de jävlarna.
Om jag fick bestämma skulle vi inte fjanta runt.
Vad skulle du göra, då?
Få byborna att prata.
Kom igen, de bränner ett får samma natt som våra soldater försvinner?
Inkommande civilperson!
Stopp! Bort härifrån!
- Frankrikes soldater! Öppna porten! - Tårgas!
Öppna porten!
Vad är det för en clown?
Genomsök honom!
- Han är obeväpnad. - Be honom identifiera sig.
Hans namn är Gulbbudin Bakhtawar.
- Har han sett många män utan kläder? - Va?
Fråga om han har sett många män utan kläder?
- Nej, han har sett många kläder utan män. - Släpp in honom.
Han säger att översten i Kabul skickat honom.
Har du ett meddelande till honom? Jag tror att han menar bilder.
Tar översten emot honom så här?
Alla känner honom i Kabul.
Knäppa kristna typer som kastar rök när han kommer för att hjälpa.
Det är bra.
Här är foton på mina två soldater.
Han följer överstens order och återvänder när han vet något.
Han ska kliva av motorcykeln nästa gång, hålla upp händerna och vänta -
- så blir han inte gasad eller skjuten i skallen.
Uppfattat?
- Är det ett ja? - Ja.
Fråga när han tror att han återvänder.
Insha'Allah, men när?
Då så, se till att han kommer iväg.
Tack.
Södra posten till basen.
Södra, kom.
Han har åkt, han lämnade sektor 43-9 kl. 21.45.
Uppfattat.
- Vill du ha? - Nej.
Vad är det som pågår?
Ett djur. Jag går ut och undersöker.
Gör så.
Inget att rapportera.
Där ligger den. Han gav den en riktig omgång.
- Har du choklad kvar? - I min väska.
- Var? - I översta fickan.
- Går det bra? - Visst.
- Jag såg dem häromnatten. - Vilka då?
Tek och Delcourt. I en dröm.
- De var i en grotta. De låg där och sov. - Och?
Det är allt. Det var bara konstigt att se dem.
Du måste lära dig att hålla tyst.
Alla tycker att du borde knipa igen och öppna eld när du blir tillsagd.
Jag måste pissa. Ta över här.
Ben?
- Jag var där, precis som vanligt! - Var?
- Där, såhär. - Somnade du?
- Vi såg inte att detektorn tändes. - Det var dagsljus.
- Säg sanningen. - Det var han som somnade!
- Du ljuger! - Han rörde sig inte!
Du ger mig inget val, William. Till fånglägret.
Händerna.
- De är i min skjutzon, vad gör jag? - Vänta!
- Vad säger han? Khalil? - Jag hör inte.
Vad säger han? Översätt!
Han vill förhandla med dig. Imorgon bitti kl. 6.00, vid gränsen.
Säg att jag accepterar, men kl. 12, i fullt dagsljus.
- Nå? - Han godtar villkoren.
Jag vill inte ha dig däruppe. Du försatte sektorn i fara.
Du blir förhörd av ledningen.
Sen reser du med nästa transport. Det är bäst för oss alla.
- Det blir en utredning och du får vittna. - Varför? Han var här, han somnade.
- Det är mitt vittnesmål. - Hitta på en annan historia.
Ni behöver mig däruppe, vi måste tillbaka!
- Det är nåt som pågår! - Det är klart att det är.
Soldater dödas eller kidnappas.
Vi måste tillbaka dit, sova där och lösa det hela!
- Innan vi alla försvinner! - Du har missat nånting.
Vi har alla missat nåt. Skärp till dig nu.
Du ska skriva ner exakt vad som hände och underteckna det.
Har du förstått?
Du har en del att förklara. Det kommer inte att bli lätt.
Men vi ska hitta dem och återvända hem.
Det är ett kommunikationssätt, en kod.
Inget får vid pålen-säkert. Får-fara.
- Varför skjuter vi inte bara fåret? - Nej, vi avbryter. Vi vänder om.
Hör upp, vi drar oss tillbaka.
- Var är de? Vad ser ni däruppe? - Ingenting, kapten.
- Han säger: "Vad vill ni?" - Jag vill ha mina soldater.
- Han vill ha sina män. - Vilka män?
Ingen aning.
Jag vill ha bevis på att mina soldater lever.
Han har inte dina soldater, men han vill förhandla om sina män.
Är de inte här, eller har han dem inte alls?
Han har inte dina soldater, men han tror att du har hans.
Be honom komma fram långsamt, så pratar vi öga mot öga.
Försiktigt, de kommer fram. Ingen skjuter.
Täck mig.
Vem har hans män om det inte är vi?
Fråga hur många han har förlorat och hur.
Den som angriper med okända vapen ska få smaka på Allahs vrede.
Fråga om han är Sultan.
Det är han, och han undrar varför du frågar.
Jag skickade en man till Pakistan för två dagar sen för att förhandla.
En afghan. Har han sett honom?
- Han har inte sett någon. - Jag föreslår ett avtal.
Han får söka efter sina män i min sektor och jag får söka efter mina på hans sida.
- Vad i helvete, Antarès? - Översätt!
Vi ingår vapenvila. Inget skjutande förrän vi har hittat alla.
Han kan till och med gå till byn däruppe. Lögnarbyn.
- Vad säger han? - Han låtsas prata med någon.
- Är du säker? - Ja, han pratar med sig själv.
Vi kan inte förhandla med talibanerna!
Han ljuger. Vi kan inte göra det.
Han vill ha en garanti.
Hittar vi den som har mina soldater, hittar vi hans också.
Du måste svära.
Jag svär. Hans tur.
Han svär, men han skär halsen av dig om du förråder honom.
Hör upp, allihop. Låt dem passera.
- Ska vi gå dit? - Vi avvaktar.
Allah kan inte förhindra fler bränder eller anfall.
Men det kan jag.
Allah är stor.
Malek, vill du inte byns bästa?
Det är inte jag som bestämmer vad som sker.
Det är ert krig, vi kan inte hjälpa er.
Vill ni ha talibanerna här, eller landets armé?
Jag vill ingenting. Allah bestämmer och...
- Och? - Fan ta er.
- Det här är meningslöst. - Kapten! Titta!
- Den stod i deras hem. - Var har ni fått den ifrån?
Hans son hittade den i dalen.
Här hittade han motorcykeln. Ingen fanns här.
Jag vill höra allt ni vet. Om det så tar hela natten, ska ni berätta.
Stick! Ni kommer också att försvinna som hundar!
- Din jävel! Din byracka! - Han fortsätter att förolämpa dig.
Ta det lugnt! Det räcker!
Han vill att pappan plockas upp från marken.
Han pratar om du hjälper pappan upp.
Inte på marken, på motorcykeln!
Jag lyssnar. Vad är det som pågår?
Det här är Allahs mark.
Är det här vad du vill?
Han har inte gjort nåt.
Så det här är Allahs mark?
- Sergeant, "Allah" är allt du får. - Översätt.
- Ja. - Hur långt sträcker sig Allahs mark?
Bortom berget och sen tar det slut.
Ligger lägret och byn på Allahs mark?
Nej.
Är det förbjudet att gå här?
- Man kan gå, men inte sova här. - Varför? Vad händer då?
- Då tar Allah tillbaka en. - Sluta nu.
Fråga när det började. Var det när soldaterna kom?
- Nej, långt tidigare. - När?
Kom här.
Ge dem till honom.
Därinne. Nej, där.
Varför för man dit får? Det finns inget gräs där.
- Det är där Allah förlåter. - Vad händer då?
- Man blir förlåten. - Är det allt?
Han återlämnar inte männen?
Jag tar ett får till Allah, det försvinner och jag blir förlåten.
Nej, det lämnas en hel dag, innan det förs till byn och får halsen avskuren.
Tänk om Allah tar det.
- Allah tar inga får. - Hurså?
Det sover inte på marken.
Jo, det gör det. Alla får sover på marken.
Om fåret är ensamt blir det ängsligt och sover stående.
Och hundar?
Hundar sover på marken, så de försvinner.
Titta här. Jag lägger mig ner så här och somnar.
Gör inte det.
Medan jag sover här kommer en man och dödar mig under natten.
Han för bort mig och bränner mig. Översätt.
Du säger: "Allah tog honom", men det var en man som dödade honom.
Du ser inte Allah göra det, så du kan inte vara säker.
- Jo, det kan jag. - Hur kan du vara säker på nåt -
- som du inte ser och aldrig kommer att se?
Titta därborta. Det är mörkt och man ser inte männen.
Men med kikaren ser man dem.
Bara för att du inte ser dem betyder det inte att de inte är där.
Det är bara mörkt och du har ingen kikare.
- Kapten, det är baslägret. - Ja?
Kapten, William har rymt.
Han tog motorcykeln.
William!
Där!
Det är låst.
Det är hans, kapten.
Sömntabletter.
- Vi måste härifrån! - Kapten, jag går inte tillbaka.
- Vi måste slå tillbaka. - Mot vem?
Vi behöver bevis. Fakta.
I fem dagar har vi letat efter bevis. Vi har följt order.
Fyra soldater är borta och talibanerna är tillbaka.
- Det är oförklarligt. - Vi saknar bara förklaringen.
Berätta hur du tänker, Antarès.
- Vi känner inte vår fiende. - Hur kan vi då slåss?
Jag har fått nog. Jag meddelar familjerna och ledningen.
Rör inte det där.
Klockan är 11.00, det är onsdag. Sista transporten går imorgon kl. 8.
Res med den, om ni vill. Men bestäm er nu. Ni får ingen andra chans.
Väljer ni att stanna är en sak klar.
Oavsett vad som händer så är och förblir jag ert befäl.
Oscar Varennes, fältpräst. Angenämt, kapten.
35:E regementet, 4:E kompaniet.
- Hur länge har ni varit här, kapten? - I några veckor.
- Några strider? - Inte direkt.
Bara ett känsligt uppdrag.
- Har de sagt nåt? - Nej, det är just det.
Mitt jobb är att observera folk och känna av om de är på gränsen.
Dina mannar är på väg att bryta ihop.
- Gör ditt jobb. Försäkra dem. - Försäkra dem?
Tror du att Gud är en nallebjörn att krama om natten?
Jag vet inte, säg till dem att... Gud är kärlek.
Se på all skit som pågår runt dig. Hur kan du säga så?
Nu räcker det. Du reser med transporten kl. 8.00 imorgon.
"Medan männen låg i djup slummer hörde jag en röst."
"Den viskade och sa: 'Människans liv på jorden är liksom soldatens."
"'Hans dagar liknar en legosoldats.'"
"Jag var lugn, men Han hade skakat om mig. Han grep mig om nacken och krossade mig."
"Han sköt på mig som på en måltavla. Han anföll, gång på gång."
"Han kastade sig över mig som en krigare. Det är Han som jagar mig."
"Han har brutit mig itu och behandlat mig som sin fiende."
"Hans soldater mobiliserar och slår läger runt mitt tält."
"Snart ska jag sova i stoftet."
"Han ska söka mig, men då är jag borta."
- Har ni täckning? - Ja.
Ett satellitsamtal.
- Vem är det? - Williams fru, det är till dig.
- Hur fick hon det här numret? - Ingen aning.
- Hallå? - Kapten Bonassieu?
- Hur fick du tag i det här numret? - William gav mig det.
Jag vill berätta att barnet är fött.
- Det här är en militär linje. - Låt mig prata med honom.
- Jag berättar det. - Jag vill göra det.
- Det går inte. Jag lägger på nu. - Vänta!
Hejdå.
Antarès? Vad är det som pågår?
Lägg dig ner så jag kan se dig.
Antarès!
Ingen fara. Det är bra.
Jag klarar det här.
Du är alldeles för skraj.
Det kommer att ske.
Det är bara en tidsfråga.
Jag har inte sovit på flera dagar.
När jag gör det drömmer jag samma dröm. Jag ser dem...
Vilka?
Delcourt, Tek, Benj, William.
De sover i en grotta under gränsen.
William satte griller i skallen på dig.
- William? - Han berättade den drömmen för mig.
Han berättade den för alla.
Han berättade den inte för mig. Ingen har berättat den för mig.
Han ber oss gå härifrån. Han var här först.
Vem ritade cirkeln?
Det gjorde han.
Vad finns där inuti?
- Det är stället från suran. - Vadå? Vilken sura?
Folket i grottan. Byborna har berättat det för honom.
Gör en avläsning.
Den svarta avkännaren först.
Nå?
Det finns ett hålrum tre meter ner.
Och högsta punkten?
Det finns en kulvert här i närheten.
Sergeant, vi har aktivitet här.
De vill se hålet.
Ja, men utan vapen.
De är rädda.
- För vad? - För vad de ska hitta.
Det är historien om några män som flydde stan.
De gömde sig i en grotta och bad Gud om hjälp.
Gud lät dem sova under många år.
Somliga påstår att de var fyra, andra säger fem.
Vissa hävdar att det var sju man och en hund.
En hund?
Ja, det fanns också en fåraherde med hund som de träffade längs vägen.
Hunden somnade utanför grottan med tassarna utsträckta.
Man kunde se dess tänder.
Ögonen var öppna som om den vaktade grottan -
- trots att den hade sovit i flera år.
Och när de vaknade...
Vi fortsätter. Flytta ner alla saker.
Vi har försökt, det finns ingen därnere.
Jag såg det i en dröm. De måste finnas här.
Hur skulle det vara möjligt? Det finns ingen väg in eller ut!
Vi går innan F-16 kommer hit.
- Khalil? - Jag förstår ingenting.
Han säger ju nåt.
Du har tappat kontrollen. Kaptenen är värre än en get!
Hur ska han kunna binda sin get i den här röran?
Är du nöjd nu?
Du kommer inte att hitta dem. Det kan ingen göra. De är borta!
Nu måste vi fylla i hålet.
Kapten Bonassieu, jag har inte hört av William på en vecka.
Ingen svarar i lägret. Det går rykten här.
Familjerna pratar om strider och om gisslan.
Jag vill veta om det har hänt något, eller om han är i fara. Genast.
AFGHANISTAN: ISAF-TRUPPER LÄMNAR LANDET
- Vad gäller det? - Det har börjat.
- Vadå? - Det är Han.
Lyssna noga, kapten.
Först fanns det ingenting, inte ens stenar.
Sen skapade Han träden...
...djuren...
...kvinnorna...
...männen, du och jag.
Men nu är det över. Han tar tillbaka oss, en efter en.
Det började här, men det kan ske på andra ställen också.
Snart gäller det överallt. Allihop!
Han tar barnen...
...fäderna, mödrarna.
Snart finns inget kvar. Ingen människa.
Någon kommer att ropa... men ingen svarar.
Jag är rädd, kapten. Det skrämmer mig.
Antarès!
Hämta fyra stycken och klipp dem.
Va?
Sarah, striderna har börjat igen. Jag kan inte prata om det.
Det finns inget att säga. Ingen här kan säga något.
Alla kämpar, stänger sina munnar och sluter sina ögon.
Så även jag håller tyst och blundar.
Jag blundar nu, Sarah.
Jag är osynlig. Jag lever här i bergen, i fruktan.
Jag är där i vårt hem, bredvid dig och vårt barn.
Jag öppnar ögonen och undrar om det var verkligt.
William, jag känner inte igen dig. Jag känner inte igen dina ord.
Vad är det som pågår?
Du sa att striderna var över, att du skulle vara hemma inom några dagar.
Din mor och jag såg nyligen bilder därifrån.
De meddelar att fler har stupat.
Många soldater återvänder i tystnad, utan förmågan att tala.
Kom tillbaka till oss, William. Tillbaka till mig.
Lediga.
Kapten Bonassieu -
- genom att utsätta dina soldater för egen eld har fyra av dem avlidit.
I enlighet med paragraf L-456B -
- grips du härmed och ställs inför Internationella domstolen.
I väntan på utredningen kommer du att hållas häktad.
Givakt!
Sarah, anfallet inleddes i natt.
Runt om mig hör jag skrik och ljudet av vapen.
Jag tar ett djupt andetag och sjunker långsamt undan.
Jorden kallar mig tillbaka -
- likt en olydig son som har irrat alltför länge.
- Jag hör de döda tala. - För Tek.
- Våra döda. - För Delcourt.
- Alla våra döda. - För Benj.
- De känner mig. - För William!
De kallar hem mig.
Sarah, jag sover inte.
Jag är inte borta, jag har inte försvunnit.
Jag är frånvarande.
Jag väntar på dig bakom en dörr.
I en värld inuti världen, en värld vid sidan av världen.
En värld som omger världen.
Översättning: S King